Hei og velkommen til
veiledningssamlinger for barnehageeiere
og styrere. Jeg heter Heidi Martinsen og
er seniorrådgiver i seksjon barnehage her
og statsforvalteren i Oslo og viken. Mitt
navn er Asbjørn Evensen jobber også som
seniorrådgiver i seksjon barnehage hos
statsforvalterne i Oslo weekend.
I denne samlingen skal vi ha en
gjennomgang av barnehagelovens kapittel
7 med hovedfokus på
bestemmelsene om spesialpedagogisk hjelp
og individuell tilrettelegging for barn
med nedsatt funksjonsevne. Vi skal også
gi en kort informasjon om barnehagelovens
paragraf 2 b, samordning og
samarbeid for barn som har behov for et
helhetlig og samordnet tjenestetilbud.
Avslutningsvis gir vi informasjon om den
nye tilsyns materiellet fra
utdanningsdirektoratet med tema og
barnehagens innhold.
Vi gjør oppmerksom på at dette er et
opptak som sendes, og at dere har
mulighet til å sende inn spørsmål i
chatten underveis etter sending er vi på
live og kan svare ut spørsmålene muntlig.
Før vi går inn på bestemmelsene i kapittel
7, ønsker vi å minne om det som står i
barnehagelovens første kapittel.
I paragraf én er det regulert hva som
skal være formålet til en barnehage,
og her nevner jeg hovedtrekkene fra
lovteksten. Barnehagen skal i
samarbeid og forståelse med hjemmet,
blant annet ivaretar barnets behov for
omsorg, lek fremmer læring og
danning som grunnlag for allsidig
utvikling. Barna skal få
utfolde skaperglede undring og
utforskertrang. De skal kunne ta vare på
seg selv hverandre og naturen.
Og barna skal utvikle grunnleggende
kunnskaper og ferdigheter, og de skal
også ha rett til medvirkning tilpasset
alder og forutsetninger.
Barnehageloven paragraf 2 stiller krav
til innholdet i det ordinære
barnehagetilbudet. Og her står det,
at barnehagen skal være en pedagogisk
virksomhet, at den skal gi muligheter for
lek, livsutfoldelse og
meningsfylte opplevelser og aktiviteter.
Den skal ta hensyn til alder,
funksjonsnivå, kjønn, etniske
og kulturelle bakgrunn. Den skal
bidra til at alle får oppleve glede
og mestring i et sosialt og kulturelt
fellesskap. Den skal gi
utfordringer med utgangspunkt i barnets
interesser, kunnskaper og ferdigheter
ha en helsefremmende og forebyggende
funksjon, og den kan tilpasse rammeplanen
til lokale forhold.
Rammeplanen for barnehager er paragrafens
forskrift. Vi kommer tilbake til
betydningen eller definisjonen på det
ordinære barnehagetilbudet litt senere i
presentasjon.
I de neste foilene skal vi snakke om
retten til spesialpedagogisk hjelp.
I den blå boksen, så fremgår det hvem som
har rett på spesialpedagogisk hjelp, og
der står det at barn under
opplæringspliktig alder har rett til
spesialpedagogisk hjelp dersom de har
særlig behov for det. Dette gjelder også
uavhengig om de går i barnehage.
I første ledd poengteres det at retten
til spesialpedagogisk hjelp er
individuell. Ettersom det må vurderes
om det enkelte barn har et særlig behov
for spesialpedagogisk hjelp.
Vilkåret særlig behov forstås som
at barnet har et behov som skiller seg
fra eller er mer omfattende enn det er
behov. Barn på samme alder vanligvis
har. Her vil det være aktuelt å se på
barnets utvikling, læring evner og
forutsetninger, for eksempel dersom
barnet utvikler seg senere eller
annerledes enn det som er typisk for
alderen. Fordelen med en såpass
vi ordlyd er at barn med ulike vansker er
omfattet av virkeområder til
bestemmelsen. Innføring av konkret
angitte vilkår vil kunne bidra til at
terskelen heves.
Hvis barnet har en diagnose, så kan det
være et hjelpemiddel ved kartlegging av
barnets behov, og diagnosen gir
imidlertid ingen automatisk rett på
spesialpedagogisk hjelp, og kan heller
ikke begrunne et standpunkt om at barnet
ikke har et særlig behov.
En mangel på diagnose kan heller ikke
begrunne, hvorfor et barn ikke har særlig
behov. Det er alltid nødvendig med en
selvstendig og konkret vurdering.
I utdanningsdirektoratet sin
tolkningsuttalelse til paragraf 31
fremgår det at retten til
spesialpedagogisk hjelp, en individuell
rettighet som går foran økonomiske
hensyn. Kommunen kan ikke avslå
en søknad om spesialpedagogisk hjelp av
økonomiske hensyn, da dette er et
utenforliggende hensyn som ikke skal
trekkes inn i vurderingen av om barnet
har særlige behov for spesialpedagogisk
hjelp. Kommunen kan heller ikke legge
vekt på økonomiske hensyn i begrunnelsen
for hvorfor vedtaket eventuelt
avviker fra den sakkyndige vurderingene.
Formålet med spesialpedagogisk hjelp er å
gi barnet tidlig hjelp og støtte i for
eksempel språklige og sosiale
ferdigheter. Hjelpen skal bidra til
barnets utvikling og læring. Den skal
også bidra til at barnet blir bedre
rustet til å starte på skole og til at
barnefar nødvendig hjelp slik at barnets
vansker blir avhjulpet på et tidlig
tidspunkt.
Spesialpedagogisk hjelp kan omfatte ulike
tiltak innen språk, både for
språkutvikling generelt og Norsk
ferdigheter, spesielt motoriske
eller sosiale hjelpetiltak, som igjen er
grunnleggende for barnets skipsuhell og
helhetlige utvikling.
Spesialpedagogisk hjelp kan gis til
barnet individuelt eller i gruppe.
Hjelpen skal omfatte et tilbud om
foreldrerådgivning. Når selv om
ber om spesialpedagogisk hjelp til sitt
barn, så må kommunen sørge for at PT
utarbeider en sakkyndig vurdering.
Barnehageloven paragraf 34, sier noe om
hva schind, hva slags kyndige vurdering
skal inneholde. Deretter skal
barnehagemyndigheten fatte et vedtak i
tråd med sakkyndige vurdering. Kommunen
skal oppfylle retten til
spesialpedagogisk hjelp for barn bosatt i
kommunen.
Fylkeskommunen skal igjen oppfylle retten
til spesialpedagogisk hjelp etter denne
lov for barn i barnevernsinstitusjon og
barn som er pasient i helseinstitusjon
eid av regionalt helseforetak eller i
privat helseinstitusjon med avtale med
regionalt helseforetak.
Vi ser det også som nyttig i tillegg og
nevner paragraf 2 i forskrift om ansvar
for spesialpedagogisk hjelp for barn
under opplæringspliktig alder. Denne
omhandler barn som bor i en kommune, men
har barnehageplass i en annen kommune, og
igjen har vedtak om spesialpedagogisk
hjelp. I slike tilfeller så er det
bosted kommune som betaler utgiftene til
en spesialpedagogiske hjelpen etter
avtale med vertskommunen. Det er
bostedskommunen som skal fastsette
omfanget av den spesialpedagogiske
hjelpen etter den sakkyndige vurdering
fra vertskommunen. Bostedskommunen fatter
vedtak om spesialpedagogisk hjelp.
Før kommunen fatter vedtak om
spesialpedagogisk hjelp, så skal det
foreligge en sakkyndig vurdering av om
barnet har behov for spesialpedagogisk
hjelp. Den sakkyndige
vurderingen må ta utgangspunkt i barnets
behov og skal bestå av en utredning av
barnets behov og en tilrådning av vi
hvilken hjelp som bør gis barnet.
Den er. Opplysningen er ikke uttømmende,
men den skal bla. Blant annet inneholde
følgende under foreligger sen
utvikling og lærevansker hos barna.
Realistiske mål for barnets utvikling og
læring. Om barnets behov kan
avhjelpes innenfor det ordinære
barnehagetilbudet. Hvilken type
hjelp og organisering som vil
bidra til barnets utvikling og læring.
Og så skal de også inneholde hvilket
omfang av spesialpedagogisk hjelp som er
nødvendig og hvilken kompetanse de
som gir hjelpen bør ha.
Paragraf 32 sier noe om
samarbeidet med barnets foreldre.
Og før det blir utarbeidet en sakkyndig
vurdering og fattet vedtak om
spesialpedagogisk hjelp, skal det
innhentes samtykke fra barnets foreldre.
For dannet rett til å gjøre seg kjent med
innholdet i den sakkyndige vurderingen og
til å uttale seg før det fattes vedtak.
Tilbudet om spesialpedagogisk hjelp skal
så langt som mulig utformes i samarbeid
med barna og barnets foreldre, og det
skal legges stor vekt på deres syn.
Det skal en gang i året utarbeides en
skriftlig oversikt over den
spesialpedagogiske hjelpen som barnet har
mottatt, og en vurdering av barnets
utvikling. Foreldrene og kommunen skal få
den oversikten og vurderingen, og det er
den som gir hjelpen og den som har den
løpende kontakten med barnet som har
ansvar for å utarbeide rapporten.
Skal vi si litt om paragraf 35 vedtak om
spesialpedagogisk hjelp. Andre ledd
presiserer hva vedtak om innvilgelse av
rett til spesialpedagogisk hjelp skal
inneholde. Av vedtaket skal det
fremgå tydelig. Hva slags tilbud barna
har rett til å få, og vedtaket skal
inneholde hva hjelpen skal gå ut på.
Hvor lenge hjelpen skal være?
Hvilket team omfang hjelpen skal ha
omfanget av tilbudet skal være fastsatt i
antall timer per år eller per uke.
I vedtaket skal det fremgå hvor stor
andel av disse timene barna har rett til
direkte hjelp. Videre skal det
fremgå hvordan hjelpen skal organiseres
og organisering av tilbudet tilbudet skal
fremgå av vedtaket. Dette innebærer at
det skal fremgå hvor og hvordan hjelpen
skal gis. Vedtaket skal også
inneholde hvilken kompetanse de som gir
hjelpen skal ha i hovedsak så bør
hjelpen gis av pedagog.
Til slutt, så skal vi taket også
inneholde tilbud om foreldrerådgivning.
Da skal vi se nærmere på bestemmelsen,
som omhandler tilrettelegging av
barnehagetilbudet for barn med nedsatt
funksjonsevne. Til Høyre i
bildet ser dere teksten i barnehagelovens
paragraf 37 første ledd, og her står
det kommunen skal sikre at barn med
nedsatt funksjonsevne får et egnet
individuelt tilrettelagt barnehagetilbud.
Et barn har rett til et individuelt
tilrettelagt barnehagetilbud dersom
barnet har tilretteleggingsbehov på grunn
av nedsatt funksjonsevne. Men
hva er nedsatt funksjonsevne?
Nedsatt funksjonsevne er noe som oppstår
når det foreligger et gap mellom barnets
forutsetninger og omgivelsenes utforming
eller krav. Med god tilpasning
av omgivelsene, herunder individuell
tilrettelegging, vil en kunne redusere
graden av nedsatt funksjonsevne.
Nedsatt funksjonsevne er definert som tap
av skade på eller avvik
i en av kroppens psykologiske,
fysiologiske eller biologiske funksjoner.
Noen eksempler på hva dette kan være, er
nedsatt syn eller hørsel.
Nedsatt bevegelsesfunksjon.
Hjertesykdommer lungesykdommer
og diagnoser innenfor autisme spekteret.
Nedsatt kognitiv funksjonsevne som
innebærer redusert evne til mentale
prosesser som språk, hukommelse,
informasjons bearbeidelse,
problemløsning og tilegning av kunnskap
og erfaringer er også omfattet.
Vi vil også nevne veilederen
spesialpedagogisk hjelp som dere finner
på utdanningsdirektoratets hjemmesider.
Kapittel 10 inneholder skillet
mellom tilrettelegging av
barnehagetilbudet for barn med nedsatt
funksjonsevne og spesialpedagogisk
hjelp, og dette kan være nyttig
informasjon for dere.
Barnehageloven skiller mellom hva som er
barnehageeier sitt ansvar og hva som er
kommunen sitt ansvar når det kommer til
blant annet tilrettelegging av
barnehagetilbudet.
Barnehageeier har ansvar for å
tilrettelegge det ordinære
barnehagetilbudet, og skal blant annet ta
hensyn til barnets funksjonsnivå.
Rammeplanen sier at barnehagen skal sørge
for at barn som trenger ekstra støtte
tidlig får den sosiale, pedagogiske
og eller fysiske tilretteleggingen som er
nødvendig for å gi barnet et inkluderende
og likeverdig tilbud.
Videre sies det, at barnehagen skal
tilpasse det allmennpedagogiske tilbudet
etter barnas behov og forutsetninger,
også når noen barn har behov for
ekstra støtte i kortere eller lengre
perioder. Tilretteleggingen skal
vurderes underveis og justeres i tråd med
barnets behov og utvikling.
Det betyr at barnehageeier har dermed et
selvstendig ansvar for at også barn med
nedsatt funksjonsevne får et
barnehagetilbud som er i tråd med
rammeplan og loven. Men
ansvaret til barnehageeier er
avgrenset til hva barnehagen kan gjøre
innenfor det ordinære barnehagetilbudet.
Når det gjelder kommunens plikt til å
tilrettelegge barnehagetilbudet, gjelder
det der hvor tilretteleggingsbehovet er
større enn det som barnehageeier kan
gjøre innenfor det ordinære
barnehagetilbudet. Det er
kommunen som fatter vedtak om
tilrettelegging og skal gjøre barnehagen
i stand til å ivareta barnet sine behov
slik at barnet kan delta i barnehagen.
Lek og aktiviteter på lik linje med de
øvrige barna.
Som tidligere nevnt er
tilretteleggingsansvar det til
barnehagene avgrenset til hva barnehagen
kan gjøre innenfor det ordinære
barnehagetilbudet. Men hva er et
ordinært barnehagetilbud?Et
ordinært barnehagetilbud vil være rettet
mot alle barna i barnehagen, men det skal
også ha fokus på enkeltbarn.
Rammeplanen setter krav til barnehagens
innhold og oppgaver. I barnehagen skal
barna få leke og utfolde sin
skaperglede undring og utforskertrang.
Arbeidet med omsorg, danning, lek,
læring, sosial kompetanse og
kommunikasjon og språk skal sees i
sammenheng og samlet bidra til barns
allsidige utvikling.
Rammeplanen er tydelige på hva personalet
skal gjøre for å innfri disse kravene.
Barnehagens, tilretteleggingsplikt
innenfor det ordinære barnehagetilbudet
strekker seg langt. Rammeplanen
understreker at barnehagen skal støtte
alle barns utvikling og gi et tilpasset
barnehagetilbud basert på barnas egne
forutsetninger.
Barnehagelærerne må ha kompetanse til å
se barnas behov, kunne støtte i
lek og legge til rette for et helhetlig
og inkluderende barnehagetilbud.
Barnehagelærerne er den profesjonen som
er utdannet spesielt for å kunne ivareta
barnehagens oppgaver.
Når kommunen fatter vedtak om
tilrettelegging. Skal kommunen gjøre
en vurdering av det ordinære
barnehagetilbudet?Kommunen
skal vurdere, om barnet kan delta
eller ikke delta. I for eksempel
lek aktiviteter på turer,
i sosialt samspill og måltider
på samme måte som de andre barna. Hvis
barnet ikke kan dette, skal kommunen
vurdere hva som skal til for at barnet
skal kunne delta i det ordinære tilbudet.
Derfor er det viktig når dere i samarbeid
med foreldrene skriver en søknad om
tilrettelegging at dere opplyser om
å beskrive hva barnehagen har gjort
for å tilrettelegge for barnet innenfor
det ordinære barnehagetilbudet. På denne
måten får dere fram behovet barnet har
i de ulike situasjonene og i ulike
aktiviteter.
Tilretteleggingen skal bidra til at
barnet skal kunne gå i barnehagen og
kunne nyttiggjøre seg av
barnehagetilbudet og få likeverdige
aktivitet. Så utviklingsmuligheter som
andre barn. Et
eksempel er et barn med motoriske
utfordringer, og som har behov for
tilrettelegging på tur. En ekstra
voksen kan støtte hjelpe og
oppmuntre barnet til å bevege seg i
terrenget. Den tilretteleggingen er
nødvendig for, at barnet skal kunne være
med og delta på tur. Sånn som de andre
barna. Det er ikke dermed sagt at barn
beveger seg like fort, men får den
samme opplevelsen av turen som de andre
barna. Hva barnet
har behov for, må dere vurdere konkret
i søknaden. Dere må
vurdere hvilke situasjon barnet er i og
hvilken nytte tiltaket vil ha for barnet.
De konkrete tilretteleggingstiltakene
skal være hensiktsmessige for å
imøtekomme behovene barnet har.
I en slik vurdering er det viktig å tenke
på hva som er normal utvikling for et
barn. Det er jo normalt at barn
kan være urolige. Har temperament
være ukonsentrerte og så videre.
Men det er når barnets behov eller
utfordringer strekker seg ut over det
barnehagen kan tilrettelegge for at det
kan være behov for individuell
tilrettelegging etter barnehageloven
paragraf 37.
Målet er å sikre at barna som har
behov for tilrettelegging, har samme
muligheter for deltakelse,
inkludering og læring som sine
jevnaldrende uten nedsatt funksjonsevne.
Dette prinsippet er basert på likeverd
og retten til lik behandling
uavhengig av individuelle forskjeller.
Barn med nedsatt funksjonsevne skal ha
mulighet til å engasjere seg i lek
i samarbeid, læring og sosiale
interaksjoner på samme måte som andre
barn. Dette innebærer og
skape en atmosfære der barna ikke
føler seg annerledes eller ekskludert.
Sammenfattende handler det om å skape en
barnehage situasjon der barn med nedsatt
funksjonsevne ikke opplever noen form for
diskriminering eller begrensninger i
forhold til deres mulighet for deltakelse
og utvikling. Målet er å skape et
inkluderende og mangfoldig miljø der alle
barna kan vokse, trives og lære sammen.
Men hva er forskjellen mellom
barnehagelovens paragraf 31 som handler
om spesialpedagogisk hjelp og paragraf 37
som handler om tilrettelegging?
Retten til spesialpedagogisk hjelp og
retten til individuell tilrettelegging
kan i noen tilfelle overlappe hverandre,
men det er viktig å forsøke å skille
mellom hva som er spesialpedagogisk hjelp
og hva som er tilrettelegging. Det kan
være hensiktsmessig å se på formålet med
bestemmelsene for å kunne vurdere om
barnet har behov for spesialpedagogisk
hjelp eller tilrettelegging.
Når det gjelder tilrettelegging, så er
det sånn at barnet har en nedsatt
funksjonsevne. Hva dette kan
være, har vi nevnt tidligere i
presentasjonen. Barnet
trenger tilrettelegging for å kunne
nyttiggjøre seg av barnehagetilbudet på
lik linje med de andre barna i
barnehagen. Formålet
med tilretteleggingen er, at barnet skal
få likeverdige utviklings og
aktivitetsmuligheter.
Gjennom tilretteleggingen forsøker man å
få til en endring av barnets omgivelser i
barnehagen, slik at barnet skal kunne
nyttiggjøre seg av barnehagetilbudet på
en likeverdig måte som de andre barna.
For eksempel kan et barn med nedsatt
funksjonsevne ha behov for individuell
tilrettelegging for å kunne delta i lek
spise sammen med de andre barna eller
være med på utflukter sammen med de
andre. Tilretteleggingen kan
for eksempel innebære at man får mulighet
til å hvile eller være skjermet i
perioder. Dersom dette er en forutsetning
for at barnet skal nyttiggjøre seg av
barnehagetilbudet på en likeverdig måte.
Tilretteleggingen kan også være endringer
i barnets fysiske miljø, eksempelvis
lyddempende plater på vegger og tak eller
rullestolrampe eller andre nødvendige
tiltak. Barn med
nedsatt funksjonsevne vil ofte, men ikke
alltid ha en legeerklæring som sier noe
om diagnose. Men det er ikke noe
krav om diagnose for å kunne ha
rett til tilrettelegging.
Tilretteleggingsbehovet er av en viss
varighet og ikke forbigående.
Og det stiller ikke krav til sakkyndig
vurdering fra PT.
Når det gjelder spesialpedagogisk hjelp.
Så har barnet et særlig behov.
Og hjelpen skal styrke barnets
utvikling og læring. Det er
barnet og barnets utvikling som er i
fokus for hjelpen. Barnet har
begrenset nytte av det allmennpedagogiske
allmennpedagogiske tilbudet som blir
gitt. Det skal alltid foreligge en
sakkyndig vurdering, og hjelpen skal
evalueres, og det skal utarbeides årlig
rapport med vurdering av barnets
utvikling. Det med
å foretas en konkret vurdering i hver
enkelt sak, og i noen tilfeller vil det
være vanskelig å skille mellom hva som er
spesialpedagogisk hjelp og hva som er
tilrettelegging. Barnets beste
skal alltid legges til grunn, slik at
barnet får den hjelpen det har krav på.
Når det gjelder foreldresamarbeid, er det
viktig med gode rutiner og god praksis.
Barnehageloven stiller ikke noe krav til
foreldresamarbeid når det gjelder
barnehagelovens paragraf 37.
Men det som er viktig er at
man tidlig samarbeider med foreldrene og
involverer dem i prosessen. Det er også
viktig at det er god informasjon til
ansatte om hvilket ansvar og plikter som
gjelder etter paragraf 77, slik at man
sikrer at personalet kjenner innhold og
rutiner og betydningen av et godt og nært
foreldresamarbeid.
Søknad om individuell tilrettelegging bør
utarbeides i samarbeid med foreldrene og
foreldrene bør som sagt involveres så
tidlig som mulig. Det må innhentes
samtykke fra foreldrene dersom
opplysninger om barnet skal
videreformidles til andre instanser.
Det er kommunen som har
tilretteleggingsplikt. I mange kommuner
er det avtaler eller rutiner for hvordan
det løses i forhold til private
barnehager, for eksempel med refusjon
eller at det inngås faste avtaler i
mellom kommunen og barnehagen.
Når en barnehage har et barn med behov
for tilrettelegging, så er det mest
naturlig, at barnet får tilbudet der det
er. Dersom barnet går i
privat barnehage, kan imidlertid den
private barnehagen si nei ut ifra rent
formelle kravet. Private
barnehager kan ikke pålegges å
tilrettelegge barnehagetilbudet.
Hvis det ikke lar seg gjøre å inngå en
avtale med en privat barnehage, så må
kommunen tilrettelegge barnehagetilbudet
for barnet i en annen barnehage.
Klageadgang, hva kan foreldrene
klage på?Jo de kan klage på selve
vedtaket som er fattet etter paragraf 35
om spesialpedagogisk hjelp.
Og vedtaket etter paragraf trettisyv om
individuell tilrettelegging for barn med
nedsatt funksjonsevne. Videre, så kan
de også klage på gjennomføringen av
vedtaket etter både paragraf 35 og
paragraf 30 syv.
Når kommunen behandler en klage på
spesialpedagogisk hjelp eller
tilrettelegging, så må kommunen prøve
alle sider av saken. Det
betyr at kommunen må svare ut og
undersøke alle anførslene til foreldrene.
Det er viktig at de behandlingen av
klagen fremkommer hvilke momenter
kommunen har vurdert og hvordan kommunen
har kommet frem til konklusjonen, slik at
foreldrene forstår at innholdet i
klagesaksbehandlingen.
Foreldrene skal ha et tydelig svar på de
punktene de har klaget på. Kommunen må
også veie og vise, hvordan kommunen har
vurdert de ulike punktene. Det er
også viktig at kommunen i sin
klagesaksbehandling har gjort den barnets
beste vurdering, da dette er et
grunnleggende hensyn. Alle
klager skal behandles skriftlig, og
dersom kommunen gir delvis medhold eller
ikke medhold, skal saken sendes til
statsforvalteren for endelig avgjørelse.
Da skal vi gå over til en annen
bestemmelse i barnehageloven, nemlig
barnehageloven paragraf 2 b, som heter
samarbeid og samordning. Denne
bestemmelsen ble lagt til i
barnehageloven for å sikre samarbeid og
samordning rundt barn som har behov for
et samordnet tjenestetilbud, også kalt
laget rundt barnet.
Paragrafens første ledd gir barnehagen en
plikt til å samarbeide med andre
tjenesteytere i oppfølgingen av bestemte
barn som mottar hjelp eller tjenester
fra flere tjenesteytere. For
at samarbeidsplikten skal inntre,
så må samarbeidet være nødvendig for å gi
barnet et helhetlig og samordnet
tjenestetilbud. Dette betyr
at barnehagen må gjøre en konkret faglig
vurdering av hva de har plikt til å
samarbeide om. Hvilke andre
tjenesteytere barnehagen skal samarbeide
med når det gjelder de enkelte oppgavene
og en vurdering av hvor omfattende og
langvarig samarbeidet vil bli?
Dette vil variere ut fra det enkelte
barns behov. Samarbeidsplikten gir
også barnehagen en plikt til å medvirke
i utarbeidelsen og oppfølgingen av mål og
tiltak i den individuelle planen tilbarn.
Andre ledd sier at kommunen skal
samordne tjenestetilbudet etter
første ledd. Ved behov skal
kommunen bestemme, hvilken kommunal
tjenesteyter som skal ivareta
samordningen?Dersom det er
oppnevnt barnekoordinator etter helse og
omsorgstjenesteloven, skal koordinatoren
sørge for samordning av tjenestetilbudet.
I tredje ledd så står det, at barnehagen
i tillegg til å følge opp enkeltbarn,
også skal samarbeide med andre
tjenesteytere, slik at barnehagen skal
kunne ivareta sine oppgaver etter lov og
forskrift. Slikt samarbeid kan for
eksempel være drøfting av saker i
anonymisert form. Og tilrettelegging,
for veiledning og informasjon.
Samarbeidet kan for eksempel forankres i
samarbeidsavtaler eller gjennom faste
tverrsektorielle møter og rutiner.
Avslutningsvis så skal vi gi litt
informasjon om nytt tilleggsmateriell og
spørsmål. Refleks som er utarbeidet av
utdanningsdirektoratet. Flere av
dere abonnerer kanskje på nyhetsvarsler
fra statsforvalteren. Da har dere sikkert
fått med dere at jeg er utarbeidet et
nytt tilsyns materiell og spørsmål i
refleks som omhandler barnehagens
innhold. Utdanningsdirektoratet har
de samarbeidende statsforvalterne
utarbeidet et tilsyns materiell for
barnehagemyndigheten, altså når
barnehagemyndigheten fører tilsyn med
barnehagene i sin kommune eller bydel.
Tema for tilsynet er barnehagens innhold
jamfør barnehageloven, paragraf 2 og
rammeplanen for barnehager kapittel 3.
Det er også utarbeidet egen
kontrollspørsmål i refleks. Spørsmålene
omhandler barnehagens innhold. Denne
egenkontrollen kan også brukes av dere,
altså barnehagene for å reflektere
over og vurdere barnehagens praksis
innenfor dette temaet. Som dere ser
ligger det en link til
utdanningsdirektoratet sine nettsider
hvor dere finner mer informasjon omdette.
Nå går vi over til livesending, hvor vi
med hjelp fra Kristian øre nordseth, som
er jurist i barnehage og
utdanningsavdelingen, vil svare på
spørsmål fra dere.